Vær hilset, min ven. Vi er alle interesseret i fremtiden.
For det er der, du og jeg skal tilbringe resten af livet. Og husk, min ven:
Fremtidige hændelser som disse vil også påvirke din fremtid.
Du er interesseret i det ukendte, det mystiske, det uforklarlige.
Det er derfor, du er her. Og nu, for første gang, giver vi dig -
- hele sandheden om det, der skete den skæbnesvangre dag.
Vi giver dig alle beviserne -
- baseret på hemmelige vidneudsagn fra de arme stakler -
- som overlevede denne frygtelige hændelse.
Begivenhederne, stederne ...
Vi kan ikke holde det hemmeligt længere.
Lad os straffe de skyldige, og lad os belønne de uskyldige.
Min ven, kan du klare de rystende fakta -
- om gravrøvere fra det ydre rum?
Alle på denne jord ved, at der en tid, hvor vi skal leve -
- og en tid, hvor vi skal dø.
Alligevel er døden altid et chok for de efterladte.
Og det er et endnu større chok, når døden, den hovmodige bror -
- kommer pludselig og uden forvarsel.
Ved solnedgang var en lille gruppe samlet i stille bøn -
- rundt om en nygravet grav til en ældre mands elskede hustru.
Det var solnedgang, men også solnedgang i mandens hjerte.
For sorgens skygge formørkede hans tanker.
Efter begravelsen forlod den sørgende gruppe gravstedet.
Da graverne påbegyndte deres arbejde, begyndte sære ting at ske.
Kvart i fire.
Vi holder tidsplanen. Derude er San Fernando Valley.
- Bed om landingstilladelse, Danny. - Ja, Jeff.
Burbank Tower, det er American Flight 812. Skifter.
Det skulle ikke forbavse mig, om han sover så tidligt om morgenen.
American Flight 812, det er Burbank Tower.
Hvis jeg sov, kunne I ikke lande. Jeg kan jo lade jer blive deroppe.
Der fik du mig, Mac. American Flight 812 beder om ...
Burbank Tower til American Flight 812. Skifter.
- Burbank Tower til 812. Skifter. - Du store kineser!
Burbank Tower til 812! Er I i vanskeligheder?
- Vanskeligheder? - Se selv.
- Hvad i alverden ..? - Det der er ikke fra denne verden.
Burbank Tower til 812. Er I i vanskeligheder?
Mayday! Hold jer klar, Burbank Tower.
- Så passagererne det mon? - Næppe. De fleste sov. Jeg ser efter.
Vi gør os klare til landing. Sig ikke noget, før vi får instrukser.
American Flight 812 rapporterer til Burbank Tower.
- Hørte du noget? - Ja, det syntes jeg.
Jeg hader lyde, som ikke bør være der.
Ja, det er lidt uhyggeligt.
- Måske begynder vi at blive gamle. - Det er væk nu.
- Det er også bedst, vi fordufter. - Ja, lad os gå.
Sorgen over hustruens død voksede sig større og større.
Det hjem, de så længe havde haft sammen, blev en grav.
Et smukt minde om hendes sorgløse liv.
Himlen, hun havde set op på -
- var nu kun et dække over hendes døde krop.
De smukke blomster, hun havde plantet -
- med sine egne hænder, blegnede nu som roserne på hendes kind.
Forvirret af sit store tab forlod den gamle mand sit hjem -
- og vendte aldrig tilbage.
Til den gamle mands begravelse anede de sørgende ikke -
- at hans døde kone fulgte med.
- Først hans kone og så ham. - Tragisk.
Hvorfor blev hans kone begravet, mens han blev lagt i en krypt?
Det er noget med familietraditioner. En slags overtro.
Det begynder at blive mørkt. Lad os komme hjemad.
Da to af de sørgende forlod hans sidste hvilested ...
Politiet, anført af inspektør Daniel Clay, ankom hurtigt til åstedet.
- Hvem fandt dem? - En mand og en pige.
- Har retsmedicineren været her? - Han er lige taget af sted.
- Bilen fra lighuset er på vej. - Fik du en vidneudtalelse fra dem?
Så nogenlunde. De er ret skræmte.
At finde sådan noget vil forskrække enhver.
Bed en af folkene køre dem til byen. Du overtager kommandoen her.
- Javel. Hvad vil du gøre? - Se mig lidt omkring.
Der er ret mørkt. Man kan dårligt se en hånd for sig derude.
Jeg henter en lommelygte i bilen.
- Vær forsigtig, Clay. - Jeg er stor dreng nu, Johnny.
Det ser ud, som om en los kunne have revet i dem.
Hr. kommissær ... Synes De også, her lugter mærkeligt?
Hvordan kan jeg undgå det? Det er nok bilen fra lighuset.
- Det er den femte sirene. - Der sker noget på kirkegården.
Det vrimler med politifolk. Jeg stoppede, men så ikke noget.
Hvad det så end er, så står det i avisen i morgen.
Det virker, som du er deroppe endnu.
- Det er jeg måske også. - Jeg har aldrig set dig sådan før.
Det er nok, fordi jeg aldrig har haft det sådan før.
Var det noget på flyveturen?
- Ja. - Hvad skete der, Jeff?
- Jeg så en flyvende tallerken. - En flyvende tallerken?
- Sådan en deroppe fra? - Ja, eller noget lignende.
Den havde form som en stor cigar. Dan og Edith så den også.
Da den passerede, lyste den cockpittet op med et blændende lys.
- Så fulgte et voldsomt vindstød. - Rapporterede I det?
Ja, øjeblikkeligt. Vi fik besked på intet at sige, til vi landede.
Da vi landede, kom nogle militærfolk og beordrede os til intet at sige.
Det forbistrede er, at det er sket i årevis. De er her.
- Og folk burde kende til det. - Du må kunne gøre noget.
Nej. Det kan ikke betale sig at gøre en sag ud af det.
Men i går så jeg et flyvende objekt, som ikke var herfra.
Men hæren tvinger mig til tavshed. Jeg kan ikke sige, jeg så det.
Clay er vist i vanskeligheder.
Tingen fra før har måske noget at gøre med det. Kom!
- Er han død? - Ja.
Han er lige så tilredt som de to andre.
Mon den flyvende tallerken havde noget med det at gøre?
Jeg ved lige så lidt som dig, men én ting er sikkert:
Inspektør Clay er død. Myrdet.
- Og nogen er skyld i det. - Du har kommandoen nu.
Ja ...
Kelton, gå op til bilen og bed retsmedicineren komme tilbage.
- Hvad med teknikerne? - Tror du, dem i bilen var spejdere?
Kom, Larry.
"Ingen har større kærlighed end den, som ofrer sit liv for en anden."
Det er altid vanskeligt at sige de sidste ord ved en vens grav.
Og inspektør Daniel Clay var en ven. En god ven af mig og af os alle.
Klokken er slået for hans store karriere.
Nu steder vi ham til hvile.
En velfortjent, men al for tidlig hvile.
Folk på vej sydpå på motorvejen så tre flyvende tallerkener -
- højt over Hollywood Boulevard.
FLYVENDE TALLERKENER OVER HOLLYWOOD
En kvinde blev skræmt af synet på himlen og ringede til politiet.
FLYVENDE TALLERKENER OVER HOLLYWOOD
Den dag kommer i alles liv, hvor de ikke tror deres egne øjne.
Flyvende tallerkener over Hollywood!
Flyvende tallerkener over Washington D.C.
En militærkonvoj var hurtig beredt.
Missiler blev kørt i stilling. Oberst Tom Edwards -
- stod over for sin karrieres største beslutning. Han tog den.
Oberst Edwards gav ordre til at skyde.
Og lige så hurtigt som de var kommet, var de væk -
- selv for de søgende radarer og de hurtige jetjagere.
- Lidt af et syn, sir. - Et syn, jeg gerne ville undvære.
- Er De bekymret, sir? - De må have en grund til besøgene.
Besøg betyder, at de er gæster. Er kanoner så den rette velkomst?
Vi har ikke altid skudt på dem.
Først prøvede vi med radiokontakt, men vi fik intet svar.
Så angreb de en by. Det var godt nok en lille by -
- men det var dog en by, og indbyggerne blev dræbt.
- Det har jeg aldrig hørt om, sir. - Det blev dysset ned.
Tænk på storbrande, jordskælv og store ulykker, og tænk så efter.
Flyvende tallerkener er stadig bare rygter, officielt.
- Vi har vist skræmt dem væk igen. - Hvad vil de? Hvor kommer de fra?
- Hvor skal de hen? -"De", sir?
Hvem? Det her er bare en øvelse. Vi skød bare lidt op i luften.
Ja. Jeg kunne godt lide at vide, hvad deres næste træk bliver.
Hvad bliver deres næste træk?
- Rumkaptajnen er tilbage fra jorden. - Send ham ind.
- Har du din rapport? - Vi måtte ind for at genoplade.
- Vi vender straks tilbage til jorden. - Er der nogen fremskridt?
Vi har kontaktet myndighederne der. De benægter, at vi findes.
- Hvilken plan følger I nu? - Plan 9.
Det er umuligt at arbejde gennem jordboerne. Deres sjæl er for styret.
Plan 9 ... Nå ja. Den går ud på at vække døde til live.
Elektroder skydes ind i epifyse og hypofyse på nyligt afdøde.
- Har I afprøvet planen? - Ja, Deres Excellence.
- Hvor vellykket har den været? - Vi har vækket to, og flere venter.
- De levende har ingen mistanke? - Vi måtte dræbe en politimand.
Ingen af de vækkede er blevet set. Ikke af nogen, som endnu er i live.
Synd, at det må gøres sådan, men det må det.
Dem, vi henter op fra graven, vil bane vejen for vore andre operationer.
Fortsæt. Rapporter til mig om to jorddage.
Jeg troede ikke, han ville billige det.
Det er, fordi det ikke er vore egne. Han ved, at jordboerne er svære.
Hvilken forhindring vil de mon lægge os i vejen nu?
Så længe de kan tænke, er det svært. Men dem, vi bruger, kan ikke tænke.
De er døde, vækket op til et simuleret liv af vore elektrodevåben.
Det er interessant at tænke på.
Jordboere, som kan tænke, er bange for dem, som ikke kan, de døde.
Rumskibet er opladet nu. Vi må se at komme af sted.
Du burde tage ind til byen til din mor, til jeg kommer tilbage.
Det her er vores hjem, og intet skal få mig herfra.
De fleste mænd prøver at undgå, at deres kone tager hjem til deres mor.
- Det her er noget andet. - Men det bliver ikke anderledes.
Gå ud og flyv i din flyvemaskine.
Hvis du ser flere flyvende tallerkener, så bed dem genere et andet hus.
Pas på. Du skal ikke bekymre dig for mig.
Jeg bekymrer mig kun for dig. De flyvende tallerkener er deroppe.
Men der er noget på kirkegården, og det er alt for tæt på os.
De flyvende tallerkener er deroppe, og kirkegården er derude -
- men jeg er bag lås og slå derinde.
- Af sted med dig. Skyerne venter. - Låser du dørene med det samme?
Ja. Og jeg er i seng, inden der er gået en halv time.
- Med din pude ved siden af mig. - Min pude?
Jeg må jo have noget, som holder mig med selskab, mens du er væk.
Når jeg føler mig ensom om natten, rækker jeg ud og rører ved den.
- Så er jeg ikke så ensom længere. - Dit lille fjols.
Men jeg elsker dig.
- Vi ses på torsdag. - Farvel, skat.
Jeg går ikke, før du har låst dig inde.
Hvis du er rigtig sød, låser jeg måske også verandadøren.
Og lad lysene brænde udenfor.
Du er meget stille, Jeff.
- Du har intet sagt, siden vi lettede. - Jeg sidder i mine egne tanker.
Vi har 33 passagerer, som kan sidde i deres egne tanker.
- Den mulighed har piloter ikke. - Du har ret, Danny.
- Paula? - Ja.
- Er der problemer med jer? - Nej da.
Jeg kan ikke lide, hun er alene, når de der sære ting flyver rundt.
Og hændelserne på kirkegården her på det sidste bekymrer mig.
De flyvende tingester er et mysterium, men jeg vædder på -
- at politiet har opklaret mysterierne på kirkegården.
Hvis du er så bekymret, så brug radioen.
Mac er på vagt på flyvepladsen nu. Han kan ringe til Paula for dig.
- Hej, Edie. - I har intet sagt, siden vi lettede.
Jeff har givet os en lektion i tavshed.
- I er vel ikke uvenner? - Nej da.
- Skal vi gå i byen i Albuquerque? - Har du ikke læst flyveplanen?
Vi lander i Albuquerque kl. 4. Alt i den by lukker kl. 21.
- Jeg har en ven, som kan hjælpe. - Lad os ordne det her først.
- Han er bekymret for Paula. - Jeg har læst om kirkegården.
Jeg advarede jer om at købe hus der. Vi havner der tidsnok.
- Han mente, der ville være stille. - Ja.
Stille som graven. Undskyld, Jeff. Dårlig spøg.
Jeg glemte næsten, hvorfor jeg kom. Har I lyst til kaffe?
- Det ville ikke skade. - Jeg er straks tilbage. Ring til Mac.
Først vil hun ikke med i byen, og nu gentager hun sig selv.
- Lad os nu gå ud i Albuquerque. - Jeg kan ikke modstå din charme.
Beboerne ved kirkegården lod sig ikke mærke med tordenskraldet.
Men det tordenskrald vækkede den døde, gamle mand til live.
Hallo. Hvem?
Mac? Hej, Mac.
Ja, alt er i orden her. Jeg var bare faldet i søvn.
Sig til Jeff, at jeg har det fint.
Fint, Mac. Tak, fordi du ringede. Godnat.
Mrs. Trent! Hvad er der i vejen?
De er ved lugen om et øjeblik. Åbn den bare, Tanna.
Slå elektroderne fra hurtigt. De kan ikke kende forskel på os og andre.
- Vi ved ikke, hvad vi leder efter. - Kommissæren ved det heller ikke.
Hvad laver vi så? Min vagt er slut.
Spørg ikke mig. Jeg tager bare imod ordrer, ligesom dig.
Hvad var det mon for en lyd?
Den var ikke mærkeligere end andet, der er sket på denne kirkegård.
Ånder, som gamle Caulder sagde.
Ja, og da han åndede på mig, kunne jeg lugte spiritus.
Mrs. Trent har også set dem, og hendes ånde lugtede ikke.
- Hun var hysterisk. - Hun var bange og i chok.
Men glem ikke den forrevne natkjole og rifterne på hendes fødder.
Ja, det tænkte jeg ikke på.
Det er derfor, du er kriminalbetjent, og jeg er almindelig gadebetjent.
- Nogle gange er det bare held ... - Hr. kommissær, hørte I det?
- Ved I, hvad det var? - Jeg har mest lyst til at smutte.
- Det var en flyvende tallerken. - Hvorfor tror du det?
- Husker du lyden forleden nat? - Ja, vi blev jo væltet omkuld.
- Ja, men du husker ikke lyden. - Der tager du fejl.
Jeg er enig i, at lyden ligner, men hvad med lysglimtet?
Mange flyvende tallerkener hverken gløder eller lyser.
Hvad gør vi, hr. kommissær?
Jamie og jeg fandt en grav, som så ud, som om den havde været åbnet.
Hvor? Ud med det. Vi har ikke hele dagen.
- Derovre ved krypten. - Vis vej.
Her er den, hr. kommissær.
Den er ganske rigtig brudt op.
Sært. Hvis nogen var brudt ind i den, burde der ligge jord her et sted.
- Den er vist faldet ned i graven. - Du stiger nok snart i graderne.
- Har vi lov til at se ned i graven? - Teknisk set ikke.
Men stedet ser bekendt ud. Vi må først have tilladelse fra de pårørende.
- Så lad os skaffe det. - Gravstenen ligger jo nede i graven.
Lad os gå ned og finde ud af, hvis grav det er.
- Hvordan? - Vi går ned og ser efter.
- Er du sikker på, du mener det? - Ellers havde jeg ikke sagt det.
Er du bange?
Hvorfor får altid jeg uhyggelige opgaver med monstre, grave og lig?
Så lad gå da.
- Kisten er her, men der er intet lig. - Kan du læse navnet på kisten?
Det er for mørkt. Giv mig en lommelygte.
- Hvad med en tændstik? - Lad os prøve. Kom med dem.
Det er inspektør Clays grav, men han er ikke i den.
I mellemtiden ved Pentagon i Washington D.C.
I orden, G-2.
Kom ind.
Ja, selvfølgelig. Jeg vender tilbage.
Kom ind, oberst Edwards. Luk døren.
Rør, oberst. Tag plads.
De har været ansvarlig for mange af vores angreb på flyvende tallerkener.
Jeg er ansvarlig for operationerne.
Tror De på, at der findes flyvende tallerkener, oberst?
- Ja, sir. - De har set dem?
De er med på, at den officielle politik er, at flyvende tallerkener ikke findes?
Fastholder De Deres påstand om, at De har set flyvende tallerkener?
Ja, sir.
Det kan bringe Dem for krigsretten at hævde dette mod direkte ordre.
General Roberts, må jeg tale uden omsvøb?
Kan jeg have kommandoen, hvis jeg ikke tror på det, jeg ser og skyder på?
- Jeg synes om Dem, oberst. - Tak, sir.
Flyvende tallerkener findes.
De færdes utvivlsomt i vores luftrum og har gjort det ret længe.
- Hvad skal vi gøre ved dem? - Hvem ved?
Så er de der altså virkelig?
- Var De ikke var overbevist om det? - Jo.
- Vi har haft kontakt med dem. - Hvordan?
- Radio. - Taler de vores sprog?
Ikke helt. Vi har fået meldinger fra deres rumskibe.
- Først lød det bare som støj. - Og nu, sir?
Siden de kontaktede os første gang, har vi udviklet en sprogcomputer -
- som kan oversætte alle sprog til vores eget.
General, hvad har alt det her med mig at gøre?
De har været chef for ufo-aktivitet længe. De bør høre disse optagelser.
- Har De noget imod det? - Nej, jeg er nysgerrig.
Dette er Eros, en rumsoldat fra en planet i jeres galakse.
Jeg er klar over sprogvanskelighederne -
- men jeg ved, I nu har udviklet diktorobitoren -
- eller sprogcomputeren, som I kalder den -
- så I nu kan forstå, hvad jeg siger.
Siden jeres tidsregning begyndte, har vi ligget langt foran jer.
I har været århundreder om at forstå ting, vi har udviklet for æoner siden.
Mener I, at det er umuligt, at vi eksisterer?
I troede vel ikke, I var universets eneste beboede planet?
Hvordan kan en race være så dum? Lad mig berolige jer:
Vi vil ikke erobre jeres planet. Vi vil bare redde den.
Vi kunne have tilintetgjort den for længe siden, hvis vi ville.
Vores hovedformål er venligsindet.
Vi har måttet bruge visse midler, som I vil kalde kriminelle.
Det skyldes, at jeres store kanoner, dræbte nogle af vore udsendinge.
Fortsætter I med at nægte os at lande, må vi bare indse -
- at I ikke ønsker venskab med os.
Så må vi tilintetgøre jer, før I tilintetgør os.
Med jeres forhistoriske, umodne sind har I udviklet våben -
- som er for farlige til, at I fatter, hvad I gør.
I er i færd med at ødelægge hele universet, som vi er en del af.
Det her er vores sidste ...
Så var det ikke længere. Atmosfæriske forhold i rummet forstyrrer ofte.
Hvor mange optagelser har I?
12. Det her var den sidste. Vi fik den for en måned siden.
- Tror De, de mener det alvorligt? - Vi vover ikke tage nogen chancer.
- Har De været i Hollywood? - Et par gange for nogle år siden.
De vil være der i morgen.
Et par minutter fra Hollywood i byen San Fernando -
- fløj de flyvende tallerkener så lavt, at udstødningen væltede folk omkuld.
Der er til og med meldinger om, at nogle har landet.
Major Carlson erstatter Dem, mens De er derude.
De er den bedste, vi har, til at kontakte dem. Find dem, oberst.
- Find ud af, hvad pokker de vil. - Javel, sir.
Det er fortrolige rapporter. Læs dem på flyet.
Giv dem til efterretningstjenesten i LA. De har fået nærmere ordrer.
- Oberst Edwards ... Held og lykke. - Tak, sir.
Vi er klar til at aflægge rapport.
- I er mange dage forsinket. - Det var uundgåeligt.
Vi sendte via en televisor, men der var atmosfæriske forstyrrelser.
I burde have sendt, så snart det var muligt.
Jeg troede, tiden var knap. Vores bestræbelser vækker mistanke.
Vores rumskibe er blevet set ved operationsstederne.
- Og hvad har I opnået, Eros? - Det er lykkedes at vække tre døde.
Lad mig se en af dem.
Hent den store herind. Brug din lille elektrodepistol.
- Jeg tager to rumskib fra dig. - Så har jeg kun mit eget rumskib.
Du må fortsætte din mission alene.
Jeg har brug for de andre rumskibe andre steder.
Selv om tre jordiske døde er vækket til live, er planen langt fra lykkedes.
Du, Eros, må vise, at den er en succes -
- før vi bruger mere tid, energi, rumskibe og personale på den.
Vi svigter ikke. Alt er på vores side.
Ikke alt! Du har ikke de levende jordboere.
Dit rumskib er blevet set på det nuværende operationssted.
Det stemmer.
De er set flere gange, men ikke ved operationsstederne. Noget må gøres.
Stop ham, Tanna! Det er tæt nok! Sluk elektrodepistolen.
- Stop ham, Tanna! - Jeg kan ikke. Den sidder fast!
Smid pistolen på gulvet. Metallet vil afbryde kontakten!
- Det var for tæt på. - Ja.
Kom herhen med kæmpen, så jeg kan se nærmere på ham.
Ja, han er et flot eksemplar.
- Er alle jordboere så stærke? - Ham her er usædvanlig.
- Hvem er de to andre? - En kvinde og en gammel mand.
- En gammel mand? - Ja, Deres Excellence.
Det giver mig en plan. Før den store væk.
Tag elektrodepistolen. Sørg for, at den virker, før du sigter på ham.
- Den ser ud til at virke igen. - Før ham tilbage til rumskibet.
Den gamle må ofres. Land på jorden igen.
Send den gamle ind i et hus.
Så afbryder du elektrokinetikken og slår nedbrydningsstrålen til.
Resultatet vil forbløffe øjenvidner og sinke dem tilpas længe -
- til at I kan hente resten af rekrutterne fra kirkegården.
- Ja, Deres Excellence. Det skal ske. - Meld tilbage, når det er udført.
Eros, jordboerne nærmer sig det, vi frygter.
De respekterer ikke vores eksistens, men de må anerkende vores styrke -
- når de ser døde vandre omkring takket være vores avancerede viden.
Når du har nok døde rekrutter -
- så send dem til jordens hovedstæder. Lad intet standse dig.
Deres egne døde skal tvinge dem til at acceptere, at vi eksisterer.
Mr. og mrs. Trent, det er oberst Edwards fra Washington D.C.
- Obersten har nogle spørgsmål. - Spørgsmål? Om hvad, oberst?
- Må jeg sætte mig? - Ja, selvfølgelig.
Jeg vil spørge om forleden aften, da I så den flyvende tallerken.
Bagefter kørte politiet mig hjem. Jeg håber aldrig at se en igen.
Efter den beskrivelse ønsker jeg heller ikke at se en.
I blev væltet omkuld af et vindstød. Var det en varm eller en kold vind?
Det er svært at forklare. Den var hverken varm eller kold.
Den var bare meget kraftig. Vi kunne ikke rejse os.
Lyset blændede mig, så jeg intet kunne se.
Vi kunne kun føle vindens kraft.
Derefter så vi en glødende kugle, som forsvandt i retning mod kirkegården.
Det er den mest fantastiske historie, jeg har hørt.
- Og hvert et ord er sandt. - Det er det, som er fantastisk.
Vi fandt meget mistænkeligt på kirkegården.
Men vi fandt intet, vi kunne basere vores mistanke på.
Kan I høre noget?
- Kan du se noget derude, Kelton? - Det er for mørkt, hr. kommissær.
Men det begynder at lugte slemt.
Der er noget derude.
Det er ham fra forleden nat!
- Hvad skal det mon betyde? - Sådan så den ikke ud lige før.
- Hvad med din mand? - Jeg glemte Kelton i al postyret.
Han er på benene om et par minutter.
Så I den? Fik I den?
Hvad var det? Den faldt ikke, selv om jeg tømte pistolen.
Jeg aner ikke, hvad det var, eller hvad der skete.
Men medmindre knoglebunken kan genopstå, er den ude af spillet nu.
Jeg har været her så meget, man skulle tro, jeg boede her.
Ikke permanent, håber jeg.
- Jeg føler, svaret er herude. - Er pigen i sikkerhed?
- Mrs. Trent, bliv hellere i bilen. - Alene? Aldrig i livet.
Moderne kvinder!
Sådan har de altid været. Især på steder som det her.
Kelton, bliv hos mrs. Trent.
- Hold dig til politimanden. - Jeg føler mig mere sikker hos dig.
- Politikommissæren har nok ret. - Jeg har vel ikke noget valg.
- Har du et skydevåben? - Nej.
- Kan du bruge et? - Efter fire år i marineinfanteriet?
Her.
- Tror du, vi får brug for dem? - Man ved aldrig. Kom med.
- Hvad forventer I at finde? - Det er der kun et svar på.
Det ved vi, når vi ser det. Inspektør Clays grav er herovre.
- Den, som var brudt op? - Ja.
Den her? Det ser ud, som om nogen er brudt ud og ikke ind.
Det tænkte jeg også, men det er umuligt. Visse ting kan ikke ske.
Efter det væsen på Trents veranda -
- bør vi være forberedt på hvad som helst.
Oberst, jeg er politimand. Jeg forholder mig til fakta.
Men i det her tilfælde er jeg enig.
Jeg vædder mit skilt på, at vi kommer til at se mere til de misfostre.
- De opdager snart vores rumskib. - Vil du lade dem finde os?
Det er den eneste mulighed. De har været tæt på os ofte.
De må stoppes, før de kan fortælle andre om os. Også dem i bilen.
Hent pigen og politimanden. Jeg slår apparatet til, så vi kan tale sammen.
- Måske vi er på vildspor. - En politimand må være tålmodig.
- Hvor er den afsvedne plet? - Derovre ... Se!
Lad os undersøge det, men vær forsigtig.
I bliver snart de første jordboere, som besøger et rumskib.
Hold da helt op! Hvordan kan noget så stort være skjult så længe?
Jeg har aldrig hørt metal lyde sådan. Hvad kan du se?
Kun mit eget spejlbillede. Det må være en slags envejsglas.
- Hvordan mon vi kommer ind? - Jeg tror ikke, jeg vil vide det.
De er lige udenfor.
Åbn bare den ydre luge.
Se op!
- Går du ind? - Det er derfor, vi er her.
Sådan som de flyver rundt, risikerer vi, den letter med os.
- Den risiko må vi løbe. - De første fly var ikke sikre.
Jeg vil gerne se, hvordan sådan en ser ud indeni. Har I våbnene klar?
Hvis en lille grøn mand springer frem, venter jeg ikke med at skyde.
De er i det ydre kammer nu.
Eros, er vi nødt til at dræbe dem?
- Ja. - Det er næsten en skam.
Det er bedre at slå nogle få ihjel end at lade dem ødelægge universet.
- Du har altid ret, Eros. - Selvfølgelig.
Men det er ikke mine ord, men vores herskers.
I to bliver, hvor I er.
Vi gør, som du befaler, foreløbig.
Ikke noget "foreløbig" her. I gør, som jeg siger.
- I har ikke brug for våben. - Det mener vi måske, vi har.
- De er ikke til nogen nytte nu. - De virker mod kød og blod.
Og I to ser ud til at have rigeligt af begge dele.
De ville være effektive mod os, hvis I havde lejlighed til at bruge dem.
Gå væk fra kontrolpanelet, eller du skal få at se, at de virker.
Skal vi snakke nu eller vente? Jeres venner er her om lidt.
- Hvilke venner? - Dem, I lod blive ved bilen.
Hvis I har gjort Paula noget ...
Jeg forsikrer dig, at hun er uskadt. Vil du se?
- Næste gang sigter jeg på dig, - Du er en stædig ung mand.
Jeg ville bare tænde televisoren, så I kunne se hende.
Værsgo, min ven, men langsomme bevægelser.
- Hun er bare besvimet. - Din usling!
Er jeg en usling? Jeg er en soldat fra vores planet.
Er jeg en usling?
Vi kom ikke som fjender, men havde venlige intentioner.
Vi ville tale og bede jer om hjælp.
- Hjælp? - Ja, til hele universet.
Men myndighederne på jorden vil ikke anerkende, at vi eksisterer.
Selv om I har set og hørt os, nægter I stadig at anerkende os.
Hvorfor vil I kontakte myndighederne på jorden?
På grund af død. Fordi alle I jordboere er idioter!
- Stop nu lige en halv, kammerat. - Nej, stop selv.
Først var det jeres fyrværkeri. Harmløst krudt. Så håndgranaten.
Så begyndte I at dræbe jeres egne, nogle få ad gangen.
Så bomben. Så en større bombe. Mange bliver dræbt på én gang.
Så snublede jeres forskere over atombomben. Spaltning af atomet.
Så brintbomben, hvor I faktisk får luften til at sprænges.
Nu truer I med at tilintetgøre hele universet ved hjælp af vores sol.
Den eneste eksplosion, I mangler, er solaronitten.
- Det findes ikke. - Ikke her. Vi har haft den længe.
Jeres forskere vil snuble over den, som over alt det andet.
Men jeres hjerner vil ikke fatte, hvor kraftig den er, før det er for sent.
Det her fatter vi i hvert fald ikke.
Solaronitten er en måde at sprænge selve partiklerne i sollys.
Jeres forskere arbejder allerede på at kunne indfange solstråler.
Solstråler er bittesmå partikler. Lyder det, jeg siger, så utænkeligt?
En partikel sollys kan hverken ses eller måles.
Kan man se eller måle et atom?
Alligevel kan det sprænges. En solstråle består af mange atomer.
Hvis vi udvikler solaronit-bomben, bliver vi bare stærkere, end vi er nu.
Stærkere ... Der ser I. Jeres dumme hjerner. Dumme!
- Jeg finder mig ikke i mere fra dig. - Hold op med det der!
Lad ham snakke ud.
På grund af stædige og voldelige mænd som dig må alt tilintetgøres.
- I har ellers fået en hjerne af Gud. - Taler du om Gud?
Mener du, det er så umuligt, at vi også kan tænke på Gud?
Du, som bærer dit lands uniform.
Jeg bærer mit lands uniform.
Vi har måttet bruge drastiske midler for at nå jer. Vi havde intet valg.
Når I har solaronitten, har I ingenting.
Og det har universet heller ikke.
Du taler om solaronitten, men hvad er det for noget?
Tag en dunk af jeres benzin, og forestil jer, at det er solen.
Hæld en tynd stribe af den hen til en bold, som er jorden.
Benzinen repræsenterer sollyset, solpartiklerne.
Her gennemvæder vi bolden med benzin, med sollys, altså.
Så sætter vi ild til bolden. Flammerne spreder sig hurtigt om hele jorden -
- og tilbage langs benzinstriben til dunken, til selve solen.
Den sprænger kilden og spreder sig til alle de steder, sollyset når frem til.
Hvis I sprænger sollyset her, så sprænger I hele universet.
Sprænger I sollyset her, sker der en kædereaktion til selveste solen.
Og til alle de planeter, sollyset når frem til. Til alle planeter i universet.
Derfor må I stoppes. Derfor må alle midler tages i brug for at stoppe jer.
På venligsindet vis, eller sådan som I tilsyneladende foretrækker det.
- Han er gal! - Gal?
Er det galskab at udslette andre for at redde sig selv? Det har I også gjort.
Er det galskab, når et land udsletter andre lande for at redde sig selv?
Er det galskab at udslette en planet, som truer ens eksistens ...
Så er det nok!
I mit land fører kvinderne arten videre. De kæmper ikke mænds kampe.
Liv er ikke så dyrebart på min planet. Vi klynger os ikke til det, som I gør.
Hele vores formål er at udvikle vores planet.
- Hvad er der sket med dig? - Er du alene? Jeg bad om mange folk.
- Du lød fuld over radioen. - Jeg måtte se det for at tro det.
Det var frygteligt, og han knuste næsten min skulder.
Tag dig sammen, så vi kan komme til bunds i det her. Hvem slog dig?
Inspektør Clay! Det var ham, men ikke som vi husker ham.
- Hans grav var jo brudt op. - Du har vel også set skeletter.
- Ja, tidligere. - Det rabler for dig.
Vi så det alle sammen. Kommissæren, obersten!
- Hvor er kommissæren nu? - Vi må finde ham. Mrs. Trent er væk.
Clay standsede mig for anden gang i aften, og nu er jeg træt af det.
- Hvilken vej gik de? - Den vej.
En dag kan det hele være borte. En stor røgsky og en ildkugle.
Alt derude: stjernerne, planeterne ...
Bare et stort tomrum tilbage.
- I to må hellere komme med. - Hvorhen?
Til politistationen.
Du tror vist, at du har overtaget.
Se ud ad vinduet.
Jeff.
Hun er uskadt, men han dræber hende, hvis jeg ønsker det.
For dælen da!
Se derovre.
- Det er Clay. Ingen tvivl om det. - Og han har mrs. Trent.
- Hold skyderen klar. - Skydevåben ser ikke ud til at nytte.
Clay er død, og vi begravede ham. Kan vi dræbe en, som allerede er død?
Men der står han. Og ham tidligere tømte jeg et helt magasin kugler i.
Jeg ser det. Det er kun derfor, jeg hører på dig.
Jeg har en idé. Vi er nødt til at prøve noget.
Jeg sniger mig ind på ham og giver ham en i knolden. Så bevæger han sig.
Følg mig. Selv da Clay var i live, kunne han ikke fange mig.
Du griber mrs. Trent og spæner af sted i den modsatte retning.
- Tror du, det går? - Har du et bedre forslag?
Jeg skal nok klare mig. Tag dig af de andre.
Dine mænd har nedlagt den store.
Det kunne kun ske, fordi elektrodestrålen er slukket.
- Han rejser sig, når jeg tænder den. - Du rører dig ikke!
- Er de andre inde i den tingest? - Måske er der marsboere derinde!
Kom så af sted.
Luk op derinde!
- Få den dør op. - Jeg ved ikke, hvilken kontakt det er.
Hold fast i ham, Eros, så får jeg rumskibet i luften!
Kom ud, Jeff! Rumskibet brænder!
Eros!
Eros, det brænder! Hjælp mig! Vågn op, Eros!
Eros, vågn op!
Mon det er det sidste, vi ser til dem?
- Måske. Men der vil komme andre. - Se!
Har de fanget den kvinde ... den tingest endnu?
- Nå ja, der er et gespenst mere. - Hun ser nok ud som ham.
Når rumskibet og strålevåbnet er borte, har de ingen kontrol.
Men det skal de have: De er langt foran os.
Eros! Vågn op!
Du har set denne hændelse, baseret på edsvorne vidneudsagn.
Kan du bevise, at det ikke er sket?
Når du er på vej hjem, passerer nogen dig måske i mørket -
- men du vil ikke bemærke det, for de er fra det ydre rum.
Mange forskere mener, at en anden verden holder øje med os lige nu.
Engang lo vi ad den hesteløse vogn -
- ad flyvemaskinen, telefonen, det elektriske lys -
- vitaminer, radio og til og med fjernsyn.
Og nu ler nogle ad os ad det ydre rum.
Må Gud hjælpe os i fremtiden.
Tekster: Kirsten Andersen Prima Vista